![Et par der står og laver havearbejde, hvor en af deres venner står og taler konstant.](https://imgix.familiejournal.dk/2024-07-22/2%2C-nr.-31%2C-2024.jpg?auto=format,compress&fit=crop&crop=faces,entropy&ar=4:3)
Kære Puk
Vores ven opsøger os konstant
Der må aldrig mangle guld og glimmer og roser i Judith Rothenborgs liv. Derfor er døre, karme og håndvasken i badeværelset hjemme hos hende belagt med guld. Ikke ægte guld, selvfølgelig, for så rig bliver en dansk skuespiller aldrig, at hun har råd til guld af fineste karat, men det gør ikke noget, for lejligheden ligner alligevel en million.
Judiths lejlighed ligger midt i København. I det ene værelse holder skuespilleren Antonio Banderas til – ikke i levende live, men som en mandshøj figur, som Judith har brugt i en teaterforestilling. Han er en mand af meget få ord, faktisk er han stum, og det er godt, for Judith kan sagtens føre ordet for flere.
Mange seere husker hende nok fra ”Mormor på mandejagt” på DR1, hvor hun og tre andre kvinder på den gode side af 60 år ledte efter en ny mand i deres liv, helst den helt store kærlighed. Judith ledte og ledte, men hun fandt ham ikke. En gang imellem var der noget, der glimtede som guld, men det var ikke den ægte vare: ham den store kærlighed.
Judith er dog en 164 cm høj kvinde på 71 år, der ikke lader sig slå ud. Som en korkprop popper hun op til overfladen igen, hver gang hun er ved at gå ned, og den kunst kunne mange af os kvinder på 60+ lære af.
Læs også: Prøv en nostaligi quiz
Som Pippi frygter hun ingenting, alt nyt kaster hun sig glad og gerne over, og derfor har hun sammen med Pernille Marott skrevet en bog om sit liv, ”Lykken venter lige om hjørnet”.
Det er bestemt ikke kedelig læsning, for kedelig er omtrent det eneste, Judith ikke er. Bogen handler om en svær barndom og en ungdom med fest og farver og kærester. Der er masser af svigt og svære oplevelser, men Judith er også en person, der sprudler af livsmod og livslyst, og det er lige præcis de følelser, hun gerne vil give videre til sine læsere, for man skal aldrig holde op med at drømme.
Judiths drømme blev født i en barndom, hvor den lille Judith tit var i vejen. Hendes forældre havde travlt med at leve deres egne liv. Judith var en lille pige, der længtes efter kærlighed, men sjældent fik den. Heller ikke hos den stedmor, mor Grethe, som Judith ville gøre alt i verden for, så den korrekte stedmor ville bryde sig om den lille Judith. Men det evnede mor Grethe ikke.
I stedet blev Judith sendt på kryds og tværs mellem sine forældre og kostskoler, og hun lærte hurtigt at flygte fra virkeligheden, når den blev for besværlig.
På den måde kom Romanbladet ind i hende liv, og siden har drømmen om den høje, smukke mand og den store kærlighed aldrig helt forladt hende. Der har været mange mænd i Judiths liv, og man kan roligt sige, at hun har kysset en masse frøer i jagten på den store kærlighed. Undervejs har der været nogle prinselignende mænd, men Judith leder stadig. Hvorfor?
– Kærlighed og ønsket om nærhed har ikke noget med min alder at gøre. Jeg har jo de samme følelser, som jeg havde, da jeg var ung, og det er vel egentlig ikke så mærkeligt? Jeg har en drøm om at sidde og kigge på stjernehimlen og gribe hans hånd, mens vi sammen deler et fantastisk øjeblik, sige hun og tænker sig lidt om, før hun fortsætter:
– Nej, mænd er mærkelige og fantastiske, og jeg kommer aldrig til at forstå dem. Jeg elsker mænd, men jeg kan sidde og se på en mand og tro, at han tænker store og fantastiske tanker, og når jeg så spørger, så tænker han måske bare på, hvad vi skal have til aftensmad. Man skal aldrig spørge for meget.
– En mand skal have sit eget liv, men han skal også tage sig af mig. Der skal være lidt fut i ham, og så skal han kunne tage, at jeg er rastløs. Jeg vil gerne opleve noget nyt i mit liv, og det er jeg slet ikke færdig med.
– Da jeg var ung, søgte jeg efter både den store kærlighed og fantastiske sexpartnere. Nu søger jeg måske mere efter en kæreste, en at holde af og holde om. Det betyder ikke, at der ikke skal være sex, men omsorg og at blive rørt ved er det, der skal fylde mest.
– Mit liv holder jo ikke op, fordi jeg er ved at blive ældre. Jeg er også blevet mormor til min datters to små unger, det er dejligt og fuldstændig fantastisk, men det kan jo ikke fylde hele mit liv, og det er hun helt indforstået med, siger Judith.
Hun har altid været rastløs og en stor livsnyder, og det er der ingen grund til at lave om på, bare fordi hun bliver ældre, synes hun.
– Hvad er alternativet til at blive gammel? Prøv døden, men det er jeg jo heller ikke så vild med, så jeg insisterer på, at jeg har lov til at leve mit liv og prøve at følge mine drømme, også selv om jeg er blevet ældre, siger hun.
I tv så vi, at Judith var en kvinde på jagt efter en mand, men hun er også en kvinde, der har et arbejde, eller rettere sagt endnu en stor lidenskab i sit liv: at være skuespiller.
Hun har haft massevis af roller på både teater og film, hun har indtalt film, hun har skrevet sine egne forestillinger, hun underviser skuespillerelever, synger jazz og meget, meget mere.
Hun er ikke gået på pension. Tværtimod er hun gået digitalt med bloggen ”Livssceneriet.dk”. Her kan man følge Judith i jagten på den eneste ene på hendes snoede vej blandt plattenslagere og fantaster.
Judith er et tålmodigt menneske, for hun tror på, at nålen i høstakken må være der, og hun har sat sig et mål, der hedder, at hun skal holde nytår med sit livs store kærlighed i år. Derfor må alle midler tages i brug, hvis det skal nås.
– Jeg er selvfølgelig på Tinder, for det er der, “man” dater, men det er også en verden, som jeg meget af tiden slet ikke kan lide. Jeg synes, vi skal lære at behandle hinanden ordentligt. Med et fingerknips kan du stryge et andet menneske, som du har talt med og måske er oprigtig interesseret i, ud af dit liv. Så sidder man der med torskemund og grædeøjne og bliver ked af det. Jeg vil sige, at min mission på Tinder også er at lære andre mennesker at opføre sig ordentligt.
Judith vil ikke bare finde den store kærlighed. For lige så smilende og glad hun er, lige så sårbar og følsom er hun inde bag det smilende ydre.
Hendes mission er også at vise, at man skal have mod til at stå ved sit liv, som det er, at man skal turde vise sig selv og leve sit liv, som man synes, det fungerer bedst.
I mange år har hun været buddhist. Hver dag sætter hun sig og siger mantraet “Nam-myoho-renge-kyo” for på den måde at finde vejen til at blive lykkelig. For Judith hjælper det.
– Jeg tror på lykken og på kærligheden. Som barn ville jeg så gerne gøre min stedmor stolt og glad, men hun kunne jo ikke holde mig ud. Det har selvfølgelig sat sig nogle spor i mig, men jeg har med alderen forliget mig med min barndom.
– Jeg har haft et fantastisk liv med teater og rejser. Jeg var utrolig lykkelig, da jeg blev mor, men jeg har også oplevet de største sorger og overgreb. Mit liv har været rigt, og jeg er slet ikke færdig med at få nye oplevelser, men det kræver også, at jeg ikke affinder mig og venter på, at livet skal komme til mig.
– Min erfaring er, at man skal gå ud i livet og gribe det. Man skal være lidt modig, for man dør ikke af at prøve noget nyt. Lykken venter jo altid lige om hjørnet, siger Judith.